![Božidar Bandović (©Starsport)](https://cdn3.mozzartsport.com/upload/825x464/News/Image/2024_07/1721978653759_imt-vojvodina-72716_(1).jpg)
Vojvodina je u Amsterdamu pronašla svog Vengera
Vreme čitanja: 4min | pet. 26.07.24. | 09:21
Božidar Bandović je proletos bio na pragu otkaza, ali nije odustajao od ideje i uspeo je da za sedam meseci na klupi sve u Novom Sadu ubedi da je on taj koji treba da ih povede u svetlu budućnost
“Mislim da Rastavac može da bude Arsen Venger Vojvodine…. Zna da postavi igru i uklopi iskustvo i mladost, kako ti klinci ne bi izgoreli u želji nego postepeno stasavali uz starije saigrače”.
Ovako je predsednik Vojvodine Dragoljub Zbiljić govorio u intervjuu za Mozzart Sporta kada je jula 2022. započinjao predsednički mandat na klupi novosadskog crveno-belog kluba. Nažalost, Rastavac je izdržao samo do jula, onda je došao Radoslav Batak u koga Novi Sad nikada nije istinski verovao, pa Ranko Popović, koji je zaista podigao nivo i sve to garnirao simpatičnom pojavom i uvek zanimljivim istupima u javnosti.
Izabrane vesti
Božidar Bandović je došao baš na Popovićevu preporuku. Nekako tih, zakoračio je na “Karađorđe” nenametljivo, toliko da su mnogi napravili grešku da pomisle da je on tu samo u prolazu.
Posle prvih sedam meseci na klupi – prolazno vreme mu je dosta dobro.
Izvedba u Amsterdamu? Malo je reći dosta dobro. Jeste Vojvodina izgubila, jeste Ajaks verovatno i zaslužio taj pogodak u 86. minutu, ali ne bi bilo nezasluženo ni da su se Lale za Novi Sad vratile neporažene.
![](https://cdn3.mozzartsport.com/upload/CKEditor/26.07.2024./1721978616357_452564049_7973326926089866_7155025076525862997_n.jpg)
Fudbaleri Vojvodine, na čelu sa Bandovićem, trebalo bi da budu ponosni na partiju koju su prikazali u glavnom gradu Holandije. Lale su u većem delu meča pre podsećale na vojnu jedinicu, nego na fudbalsku ekipu. Stroga disciplina kod obavljanja zadataka u defanzivi je odbijala nalete protivnika, a kako bi koji pojedinac klonuo od umora, njegov brat bi pristigao da ga podigne.
Velike zasluge za ovo idu Božidaru Bandoviću, koji je od dolaska na klupu novosadske ekipe apostrofirao važnost dobre svlačionice. Zauzvrat je dobio jednu kohezivnu grupu, koja na momente deluje neraskidivo. Čak i stranci koji pojačaju klub brzo potpadnu pod uticaj saigrača i počinju drugačije da osećaju dres. Doduše, da svaki pojedinac pruži i poslednji atom snage, pomogla je i činjenica da je sinoć suparnik bio četvorostruki prvak Evrope, ali nije odmogla ni priprema utakmice u Bandovićevoj režiji. Savršeno je podelio uloge u timu i to na najvećoj pozornici.
Neki će reći da je hrabar, drugi da je lud, ali trener Novosađana je sinoćnjim rizikom i uvođenjem čak trojice debitanata u startnih 11, još i uparivanjem Đorđa Crnomarkovića sa Kolinsom Sičenjeom, umesto Seidom Koraćem, pokazao da ima viziju od koje ne odstupa čak i pod najvećim temperaturama.
Na kraju, Sičenje, Lukas Baros, Mihai Butean, u nešto manjoj meri Jusuf Bamidele, uz napomenu da je on poslednji stigao, svi oni su u navijačima rasplamsali nadu da bi ovu sezonu zaista mogli da upamte.
“Svesni smo kakve igrače smo doveli. Verujte mi bilo je dana i da ostajemo do tri ujutru da nađemo prava pojačanja, igrača koji će unaprediti tim, to je bio prioritet broj jedan. Ja želim da moji igrači rizikuju na terenu, pa tako i sam nekad moram, jer ako ne rizikuješ ne možeš da budeš bolji. Ja preuzimam odgovornost za njihove greške, želim da igraju slobodno i bez ikakvog straha, da rade ono što treniramo“, rekao je 54-godišnji stručnjak nakon poraza od Ajaksa.
I nema veze što je Ajaks, znate već kakav smo narod…. Da je doživeo debakl, a retki bi ga iz Srbije izbegli na “Johan Krojf Areni”, verovatno bi pola zemlje već sladilo usta pričama o “neznalici”. Ovako, a uprkos porazu, svi će sada s malo manje skepse gledati na Bandovićev „vengerovski“ pristup.
Pribojavali su se mnogi da on neće biti prihvaćen u Novom Sadu. Bilo je pitanje koliko će njegovo insistiranje na tehničkoj podobnosti, taktičkoj inteligenciji i fizičkoj kondiciji svih igrača na terenu, zaživeti u srpskom fudbalu. Trebalo je vremena šefu Boži da na igrače prenese ideologiju koje se kategorično drži i koja ga je proletos zamalo dovela do preuranjenog rastanka sa Lalama posle niza od četiri utakmice bez poraza na njegovom startu na “Karađorđu”.
Upornost se ipak isplatila. Još pre finala Kupa uprava ga je nagradila ugovorom do 2026. godine. Kao i Bandović, odlučila se na ukalkulisani rizik. Dovela mu je očigledno i prava pojačanja. Jer Vojvodinašima je dosta cupkanja u mestu. Oni žele pomak, mesto među top tri u ligi i grupnu fazu u Evropi. I sada veruju da je Bandović čovek koji tamo može da ih odvede.